Hallå?
Hallå!
Är det någon här?
Hallå! Hjälp mig!
Välkomna till Gotland! Tack ska ni ha...
Stort tack. Tack så mycket.
Ramona Helmersson? Hej, Maria Wern.
–Har du hört något nytt? –Nej, tyvärr.
Jag försökte ringa honom igår kväll, men han var på konferens...
I morse ringde de och sa att han inte hade dykt upp på operationen.
Han gör inte så.
Skulle han ta in på Strand Hotel?
Där brukade han bo. Annars bor vi i Fårösund.
Vi har ingen anteckning på att han kom till frukosten.
Ibland äter de inte frukost. Ibland glömmer man att bocka av.
Vi brukar skicka sms innan vi somnar med "god natt".
Men det kom inget sånt igår.
Han är en frontfigur i en stödorganisation–
–som samlar in pengar för vård för folk som har det svårt.
–Jobbar ni på samma ställe? –Ja.
–Jag är chefsläkare på lasarettet. –Var var konferensen?
Vid försvinnandet iförd inte fan vet jag.
–Du är polisen? –En av dem.
Kenneth Petrell. Det är jag som sätter ihop de här dagarna.
Representanter för näringslivet kommer och dricker gratis kaffe.
Vi berättar hur det ser ut på andra sidan samhället. Ja, jag är bitter.
Pengarna på ena sidan, idealisterna på andra.
Vi låtsas att vi tycker om varandra.
Om det har hänt honom något är det tråkigt, men om inte...
Det är inte första gången han inte lyckas hålla gylfen stängd.
Jag vet inte... Han kan ha stuckit frivilligt.
Jag hör vad du säger. Hade han varit på hotellet?
Väskan är kvar på rummet. En skylt på dörren.
–Att ingen ska störa. –Bilen, då?
Den står inte på hotellets parkering.
Jag tror på ett snedsteg.
Vad hade han för regnummer?
Vad har Stefan för registreringsnummer?
–XEJ, en mörk Saab. –Häng kvar...
En man är anmäld saknad.
Sjukhusen har ingen med det signalementet.
Han har lyckats försvinna spårlöst på en sträcka av 10 meter.
–Mellan bilen och konferensrummet. –Bilen var olåst.
Papper och saker i baksätet. Det har gått väldigt fort.
Jag skulle gissa på veneriskt.
Hans kollega säger att det har hänt förut.
Jag har bara en känsla...
Den här mannen har smak för damer.
Skulle han ha haft så bråttom att han inte hann låsa bilen?
–Vad säger frun? –Jo...
Stefan Helmersson är kirurg på thoraxkliniken på Gute lasarett.
Hans fru Ramona Helmersson är chefsläkare där.
Det som du sa i telefonen... På henne verkade det som att de hade det bra.
Det är inte första gången som två tror att de har något de inte har.
–Vad mer? –Vems?
Så gör jag det igen...
–Någon som vet hur han mår? –Igår var han uppe och gick.
Han mår okej. Han är en fighter.
På riktigt eller för någon som har fått en raket i magen?
Jag vet inte. Det tar tid. Han kommer att bli bra.
Vi kan inte göra mer än att vänta.
Jag kan ta den eftersom jag är vikarie åt honom.
Jag är vid mitt skrivbord, tills någon ger mig sparken igen.
Jag hoppas att han blir frisk snart. Jag orkar inte med det här.
–Du kan väl uppdatera Maria? –Ja.
Okej, en liten kort update.
Ja... Nej...
Runt sju. 1,85. Nötallergisk.
Det ena var längden, det andra IQ.
–Det andra vet jag inte riktigt. –Singel? Ja. Upptagen? Nej.
Sju på kvällen blir bra. Du tjatar om längden. Jag vet att jag är lång.
Mina barn är hos sin mormor och morfar. Jag har en barnfri vecka.
Då brukar man boka upp den långt innan.
–Är det något jag måste veta? –Du skulle ju uppdatera mig.
Ursäkta...
Han jobbade igår i morse. Det var en schemalagd operation.
Vilka var på hans team?
Han sa inget särskilt som ni lade märke till?
Det var ett standardjobb. Han var som vanligt.
Snabb och säker.
Verkade han orolig eller nedstämd?
Vad frågar du? Om vi tror att han har tagit livet av sig?
Ja, eller försvunnit frivilligt. Sånt händer.
Min teori...
Egentligen lever han ett dubbelliv.
Egentligen är han kung över ett litet sydamerikanskt land.
Och plötsligt var han tvungen att åka hem och förhindra en statskupp.
Bra... Du ser. Det är därför vi saknar dig så mycket.
–Du är mycket klokare än alla andra. –Hur är stämningen på kontoret?
–Det kunde ha varit bättre. –Ek?
Han har bestämt sig för att plåga livet ur Hartman.
–Sebastian? –Det är bra.
Maria? Sebastian...?
–Har ni eller ska ni? –Herregud, människa!
–Kan du inte bara lägga dig ner? –Jag ligger ju redan.
Stäng munnen och jobba på att bli frisk.
–Hej... Förlåt. Stör jag? –Mig stör du inte. Jag måste gå nu.
Det är dig jag vill prata med.
Hur då, menar du?
–Jag vill inte springa med skvaller. –Allt som kan hjälpa oss är bra.
De bråkar en del. Alla vet det, men ingen låtsas om det.
Det är pinsamt för dem och alla oss.
–Vilka då? –Stefan och Ramona. Det är hans fru.
–Det vet du väl? –Vet du varför?
Det här är ett litet hus ibland. Vi visste det långt innan henne.
Men vad gör man? När ens högsta chef blir bedragen av sin man.
–Vet du med vem? –Det finns tusen teorier.
Han är inte precis den som... Hur ska jag säga?
Alla tycker om honom, men jag tänkte ändå att ni skulle veta.
Jag hoppas ni hittar honom.
–Det ligger en skadad man på vägen. –Kan du upprepa?
Var befinner du dig?
Vi har larm om en skadad...
Koordinaterna är 57,843...
552,18...
–Droppet! –Koppla loss det!
–Gör det, då! –Ramona...
–Ni kopplade inte bort... –Vi tar hand om det här nu.
Jag förstår inte. Någon hittar honom och försöker rädda honom...
Varför kör man inte hit honom?
Jag hoppades nästan att han skulle ha råkat ut för något.
Hur kommer det sig? Att du tänker så?
För att han låg med någon igen.
Vi sa att vi var igenom det. Vi skulle börja om.
Vi gick i terapi.
Han sa att de inte träffades mer och jag trodde på honom.
Jag ville tro på honom.
Det är så fruktansvärt förnedrande!
Här! På min egen arbetsplats.
–Vet du vem det var? –Nej.
Vi byter blod på honom nu.
Det är för tidigt att säga, men varenda prov visar positivt.
Jag har aldrig sett så mycket gift i någon.
Även om vi lyckas rena honom så kan hans organ ha tagit skada.
–Var det i droppet? –Nej, i det var det näringslösning.
–Det kan ha räddat hans liv. –Näringslösning?
Har de först förgiftat honom och sedan försökt rädda honom?
Har ni så att ni klarar er?
Det beror på... Teamet går av om en timme.
Ring in alla ni behöver. Jag beviljar det efteråt.
Okej. Jag återkommer så fort jag har något nytt.
Hur kom ambulansen dit?
+
Här... SOS 112, vad har inträffat?
Det ligger en skadad man på väg 149. GPS–koordinater...
57,843,552...
–Vad är det där? En dator? –Kan du spela upp det igen?
Jesper Ek är en erfaren man...
–Man kan byta röst också. –Är det en vanlig gratis–app?
Ja, till mobil och dator. Man behöver bara lite tekniskt kunnande.
–Annars kan man köpa in tjänsten... –Men Ek!
Vilket nummer ringde han ifrån? Vad vet vi?
Numret var kopplat mot samma mast som Stefans mobil under morgonen.
Det ger oss inte så mycket.
Och man behöver inte registrera sig?
Ni har just fått sparken. Försäkringskassan ligger...
–Maria, ge oss två sekunder. –Ska du ge mig sparken igen?
Jag förstår att du är förbannad och det har du all rätt att vara.
–Tre månadslöner... –Jag fick ett krav uppifrån!
–Vad fan skulle jag göra? –Och vad fan ska jag göra?
Så fort Arvidsson kommer tillbaka får jag försvinna.
Tror du att jag ville välja mellan er två?
Jag vet att du gjorde det.
Han är här nu!
Det här är Rune Malmström. Tack för att du kunde komma.
–Du kan väl presentera dig själv? –Hej. Rune Malmström.
Jag är expert på klinisk toxikologi vid Gute lasarett.
Som ni förstår känner jag Stefan Helmersson.
Hans fru är min chef. Hur som helst...
Jag har blivit ombedd att sätta er in i vad papperna betyder.
Det ni har framför er är den första snabbanalysen av Stefans blod.
För att fatta mig kort...
Nästan alla substanser ingår i vanliga läkemedel.
Det som är anmärkningsvärt är att koncentrationen ligger på gränsen.
–Gränsen till vad? –Till att ta livet av honom.
Han har blivit tillräckligt förgiftad för att hållas vid liv, men...
Det som händer i Stefans kropp nu är att alla resurser sätts in–
–för att bryta ner det här och därför brakar cellerna samman.
Det leder till multiorgansvikt.
Och det betyder att?
Efter ett par dagar med de här substanserna i blodet–
–så finns det ingen återvändo.
Men vem vet det? Vem kan göra något sånt?
Vem som helst kan förgifta någon med giftiga ämnen...
Men vem kan använda precis rätt mängd till att långsamt döda någon–
–samtidigt som man håller någon vid liv så länge som möjligt?
Okej... Ska jag ställa frågan eller vill du berätta?
Det där uppe var ju undvikande.
Ska du också börja nu?
Så här...
Ja...
Jag tycker jättemycket om honom. Eller jag tycker om...
Jag tycker om hans hjärna.
Bra val!
Vi har något...
Men varje gång så får jag dåligt samvete för att...
Jag vill inte att han ska tro att det här betyder även det här.
–Han vill ta det vidare. –Ja, och varför vill inte du?
Jag vet, jag vet... Jag är kass på det, bara.
Du är faktiskt expert på det. Du får honom att tappa intresset först.
Så att det inte är ditt fel. Lova mig en sak...
Ångra dig inte när det är försent och ha en massa du ville ha sagt.
Hej, det är Sebastian. Jag kan inte svara just nu.
Säg något klokt så ringer jag upp.
Jag hade förberett vad jag skulle säga och så är du inte här...
Jag fattar om du tycker att...
Vi är kollegor... Du är välkommen till mig på middag.
Varsågod. Eller något...
Och nu ringer du?
Hallå? Alltså, det här blev dumt...
–Så kan man ju också svara. –Jag lämnade ett meddelande...
De har ringt från sjukhuset. Stefan har vaknat.
–Pratar han? –Han vill träffa oss. Var är du?
Jag gick från bilen...
Det är det sista jag minns.
–Jag har svårt att tänka klart. –Ta den tid du behöver.
Det stack till... Sedan vaknade jag upp i det där jävla rummet.
Vad för rum? Kan du beskriva något? Hur såg det ut?
Lukten... Det var...
Som unket...trä.
–Mörkt. –Du såg aldrig vem som gjorde det?
Stefan?
Jag såg aldrig hans... Eller jag vet inte om det var en han.
–Har de berättat vad jag fått i mig? –Ja.
Jag har varit läkare i femton år.
Jag vet vad som händer med min kropp.
De får säga vad de vill, men jag kommer inte att överleva.
Får jag ställa en personlig fråga?
–Du ska ha ett förhållande med någon. –Jag hade.
Finns det någon möjlighet att det kan ha med det att göra?
Jonas...
Vadå Jonas?
Det är från polisen! Är det någon hemma?
–Jonas? Martina? –Jag går upp.
Jonas Wahl?
Tomt. Det är tomt här.
Jonas Wahl går inte att nå.
Enligt sjukhuset kan han vara på ett möte, men desto värre...
Martina Wahl skulle ha varit på sitt jobb. Ingen vet var hon är.
–Dottern? –Vi söker henne.
Vi har efterlyst Martina och Jonas Wahl. Här är deras nummer.
Jaha... Vad har vi?
En bedragen äkta man som tar älskaren och åker iväg med fru och barn.
Eller den bedragna frun hämnas? Eller?
Vad vet vi säkert om vi börjar från början? Vi vet att...
Att du lämnade ett meddelande till mig.
Jag tror att vi äter middag, men det var mumligt och tafatt.
Vad innebär middag? Ska jag sova över?
Ska vi fläta fingrar? Ligga sked?
Jag tänker låtsas att du är en helt vanlig, vuxen människa.
Vad är det här?
–Vi är från polisen. Kan vi prata? –Visst. Har det hänt något?
Och nu tror ni att jag har förgiftat honom?
De har slutat träffas. Hon har sagt det och jag väljer att tro på det.
Jag sitter i styrelsen. Skulle jag förgifta en av våra bästa kirurger?
Och det...
–Martina svarar inte. –Hon är förmodligen på jobbet.
Jag vet att de ligger efter med proverna.
–När såg ni henne senast? –Igår kväll.
–Hon sov igår när jag kom hem. –Jag tränade sent.
När jag kom hem så sov hon också.
Jag simmar sent varje kväll och då ses vi inte förrän vid frukost.
Det kan bli så i perioder. Vi går om varandra en hel del.
Om hon jobbar över borde hon väl svara?
Vänta...
Vad är det?
Sch...
Men Gud!
Gud...
Hur gick det?
Med mig är det bra.
Frågan är hur det är med Martina Wahl.
Skärp dig nu. Min elvaåriga son är mindre sjåpig än du.
Det här gäller inte som middag. Jag har en till godo.
Skämtar du? Jag har bjudit in dig på sprit.
Det jag inte fattar är... Om Martina Wahl har råkat ut för samma sak...
Vad är syftet? Varför kidnappar man någon utan att ställa några krav?
Varför förgiftar man Stefan Helmersson, men håller honom vid liv?
–Han kanske vill se honom lida. –Varför skicka honom till sjukhuset?
Vi får titta på Jonas alibi imorgon.
Det är frustrerande att inte kunna göra något.
Det frustrerar mig, men man måste kunna tänka på något annat också.
Varsågod.
De arbetar på samma ställe, allihop. Jonas, Martina, Ramona och Stefan.
Och Stefan och Martina har något på gång.
Det är en arbetsplats. Världens vanligaste ställe att träffas på.
–Har du belägg för det? –Mer eller mindre.
Ska du säga det eller jag?
Det blir nog du, för jag vet inte vad du menar.
Jag kan köra hem. Jag har inte druckit så mycket.
Det finns ju... Vad heter det? Bilar någon annan kör som man betalar.
–Tycker du att jag ska taxi? –Det vore nog bra.
Taxi alltså...
Det är rent i Emils säng...
Ja. Vad bra.
Det blir jättebra.
+
–God natt... –God natt.
–Eller vad man säger. –Blir det bra, det här?
Visst! Jättebra. Jag har min lilla kompis här... Oj!
Hjälp... Lugn och fin.
Han skyddar mig.
Sov gott, då...
Sov gott...
–Jag har fått ett sms. –Va?
Jag hade ingen annanstans att ta vägen när han blir så där.
–Har han gjort dig illa? –Nej, inte så.
Jag har ju hört vad han säger till mamma.
Han säger allt...
Han kallar henne för luder och säger att han ska döda henne.
–Ibland att han ska döda honom. –Vem då?
De tror att jag inte hör, men hur fan skulle jag undgå att göra det?
Du... Är du rädd för din pappa?
Han har hotat att döda min mamma och nu vet ingen var hon är.
Finns det någon vi kan ringa till? Kan du åka hem till en vän?
Vill du stanna här? Jag bäddar i Lindas säng.
–Ja. –Gumman... Kom.
Jag kan inte låta dig tala med honom.
Martina Wahl är försvunnen. Hon blev tagen utanför sitt hem.
–Vi behöver hans hjälp! –Han är så här nära döden.
Om vi får resurserna vi behöver kan vi väl få göra vårt jobb?
–Jag försöker rädda liv. –Jag med.
Martina... Varför hon?
–Det kan inte vara Jonas? –Vi vet inte riktigt.
Vi kartlägger honom, men har inget att gå på.
Hur är det? Behöver du vila?
Va? Vill du ta en paus?
Stefan?
Stefan! Du!
Ta det lugnt...
Stefan?
–Breven... –Vilka brev?
Fan! Vi trodde inte på dem.
Han skrev att han skulle döda henne.
Att han skulle döda oss allihop.
Vem? Vem fick du breven av, Stefan?
Vem kom breven ifrån? Stefan? Ett ögonblick...
–Vänta lite... –Följ med ut.
Vi gjorde vårt bästa, men hans kropp kunde inte längre.
Jag vet att vi är på samma sida. Det är bara det att...
Det enda man har att trösta sig med är–
–att man vet att man gjorde allt man kunde.
Jag tänkte på det du sa förut, om Stefan.
–"Nu finns alla resurser." –Du såg hans rum?
Det teamet, de maskinerna...
Hur ofta tror du att det ser ut så?
Jag vet vilken verklighet vi lever i. Det är bara jävligt...
...provocerande.
Gav han dig något? Stefan...
Fick du något att gå på?
Ja.
För min skull... Ta fast den här jäveln.
Jag vill inte prata med dig!
Lägg av! Jag vill inte prata med dig!
Det var det här jag snackade om...
Jag vet ju inte! Sluta!
–Vad har hänt? –Nej... Det...
Det är bara en tonårskris.
Jag fick meddelandet och jag har de där i skrivbordet.
Tack.
–När började de här komma? –För ett halvår sedan. Nej, lite mer.
Anmälde ni inte?
Hon resonerade som så att om man skriver sitt namn är man inte farlig.
Så han visste om breven?
"Du dödar mig. Det är vad du gör."
"Du kallar dig läkare, men du dödar mig."
"Du vet att jag är sjuk. Om jag dör tänker jag ta dig med mig."
Det är säkrat.
Maria!
Det finns inget som tyder på att han har haft henne här.
Han äger inga andra fastigheter och hyr ingenting.
Det som oroar mig är väggen där inne.
Som det ser ut nu kan Jonas Wahl vara nästa offer.
Har ni planer för kvällen? Nu har ni det.
Ek, ta första passet här, så får vi hoppas att Ivarsson dyker upp.
–Vadå? Jag ensam? –Nej.
Bulle?
–Vi måste ju prata om det. –Jag måste ingenting.
Jag arbetar inte för dig längre.
Jag köpte kanel, vanilj, kardemumma... Du väljer.
Vad skulle han ha för otalt med mig? Det var Martina som fick breven.
Jag är inte behandlande läkare nu.
Förhoppningsvis har vi fel.
Mitt liv håller på att falla samman.
Min fru är försvunnen och min dotter vill inte veta av mig...
Vi hade inte heller planerat att sitta här.
Ni får ursäkta mig. Jag har möten imorgon.
Jag håller er inte sällskap.
Du...
Kan inte du hjälpa mig här innan jag gör bort mig?
Fortsätt gör bort dig, du. Man ska göra det man är bra på.
Jag försöker läsa av dina vibbar. Det går inte jättebra för mig.
Jag förstår det.
När du bjöd mig på middag... Varför gjorde du det?
Ja, det blev ju dumt, men...
Det var inte...
Har inte vi något här?
Nej...
"Nej", som i "det har vi inte" eller "det är bara jag".
Okej, så här... Tro mig nu.
Jag vill...
Du vill...?
Jag vill känna...
Vill känna?
Maria, jag är här.
Ja, men kanske inte här och nu. Vi jobbar, typ.
Men jag...
Äh! Jag är trött. Jag ska ta kaffe. Vill du ha?
Nej tack, det är bra.
Hallå?
Hallå? Vem här?
Textning: Tove Gustafsson www.sdimedia.com